Click here to load reader
Upload
dragic-tomic
View
99
Download
0
Embed Size (px)
Citation preview
НЕШТО О НАШИМ ШУМАМА
1870 ГОД.
ДР.ЈОСИФ ПАНЧИЋ
«... Да вам што прозборим о нашим шумама, да вам
покажем њихову важност за живот наш, за наше
здравље, за свуколику нашу радњу и промишљеност,
а то чиним у тој поглавитој нади, да ће се од сада о
нашим шумама много више и озбиљније
промишљати.
... Друга је корист од шума, што нам чисте ваздух
који дишемо и који нам је за живот исто тако
потребан као и хлеб.
Коме није познато оно пријатно чувство, које нас
обузима кад на жарком дану у шуму ступимо, груди
нам се шире, глава се бистри, низ уморено тело
струји нека нова снага и по одмору од краткога часа
повраћамо се опет у стање да можемо свој пут или
своју радњу продужити.
... Трећа је велика корист од шума, што оне
задржавају силу ветрова.
Ваздух гоњен тим ветром расхлади се бива гушћи
у путу своме преко високих брда и ваља се удвојеном
тежом низ оголићене стране, а попушта тек онде од
своје силе, где му какова шума на пут стане.
... Не мање важна је она корист, што нас шуме чувају
од поплаве.
Вода која кишом на шумовити предео пада,
задржава се већим делом на лишћу, гранама и стаблу
од дрвећа и на оној маховини или другим биљкама,
којима је у шуми земља обрасла, а безбројне цевчице
на површини свеколиког тог раића упијају уз ту воду
и друге свакојаке ствари и обраћају све то или на
своје органичке потребе да расту, док се она по
закону теже полако кроз земне слојеве не провере, и
ту као већи или мањи извор на видик не изађе.
... А шта бива са водом, која из облака пада на камен
или на голу земљу?
Она тече, ничим не задржана, обично врло великом
брзином низ брдске стране руши све што јој се на
путу нађе и сноси лом и камење у нижа, питомија
места.
Тешко стаду или селу, које се таковој бујици на путу
задеси, неизбежне су јој последице смрт и пустош.
... Још су нам шуме од превелике користи тим, што
усмеравају жегу и цичу и што од њих зависи
распоређење влаге на земљи. Крајеви, где има много
шума, обично су хладнији од оних што су голи. Наша
Србија бива све топлија, чим се више шуме крче.
... Где су шуме и гола места сразмерно подељена, ту
влада она температура која је ком појасу природна.
Гола се земља брже и јаче загреје од сунчане топлоте.
Нема тога који не увиђа, да се у густом хладу шума
скупља вода у изворе, потоке и речице, и да шуме
задржавају силу ветрова и бујица.
... А да би могли шуме да сачувамо и да осигурамо
себи све користи које од њих имамо, потребно је да
шуме познајемо.
... А ово је , браћо, баш оно на шта сам желео нашу
пажњу да обратим, јер ту има највише погрешака, у
нашем народном газдовању, погрешака због којих ће
нас потомство, ако им лека не потражимо, љуто
осуђивати.
... У нас се секло и данас сече шумско дрвеће, где је
коме најудесније и најближе.
... А шта ваља да радимо, да се сачувамо од даљих
погрешака и да шуме доведемо у оно стање, као што
то наука прописује и као што то наша и нашега
потомства корист изискује ?
Овим прелазим на други најважнији, али уједно и
најтежи део мог говора, јер ту треба много шта, чиме
један човек не влада, ту треба да пораде
законодавци, вешти шумари и добра воља народа,
који се шумом на разне своје потребе служи.
... Али и ако до сада ништа изгубили нисмо, јако би
погрешили, да останемо и у будуће скрштених руку и
да не потражимо, да се наши шумски закони према
нашим потребама дотерају, а што је још
претежније, да им се добави потребна важност и
послушност, без којих и најбољи закон на свету
остаје мртво слово.
... Треће на што желим да вашу особиту пажњу
обратим ово је: да поред најбољих закона шумарских,
поред најбрижљивијих и највештијијих чувара
шумских, неће бити могуће да се постигне оно чему
имају да послуже закони и чувари, док сам народ,
свестрано познавајући своје истинске користи, са
пуним увиђањем онога што је себи и своме
потомству дужан, не прихвати издате законе и
одређене шумаре, или јасније да се изразим, док
сваки Србин живо не прионе, да буде својим шумама
најревноснији чувар и најжешћи осветник свакога
шуми нанесеног квара.
... Ми смо шуме немилице секли ни најмање се не
осврћући, шта ће најзад од њих бити, и у томе смо
радили као онај распикућа, који из пуне кесе
непрестанце вади, а никад ништа у њу не меће.
... Време је, да сваки онај, који какову своју потребу
из шуме намирује, помишља, да је то само позајмица,
којој ваља да се одужи, ако неће да га потомство, као
бесавесна дужника, проклиње.
... Већи висови ваља да се оставе под шумом, или ако
су голи, ваља да се шумом засаде. Извори, корита
потока и река ваља да остану под шумом или да се
дрвећем засаде, јер оно чува, да вода брзо не
испарава, да се извори не засипљу и речне обале не
обурвавају. На каменитим местима ваља тим
строжије да се горосеча забрани, тим брижљивије да
се шума сади, чим су та места стрменитија.
... А каково дрвеће да садимо ? Свакоме је од вас
познато дрвеће што у нас најчешће расте, а то је дуб,
камо спада граница, цер, лужњак, бељиг и др.
... Зато држим да би крајње време било, да се мртве
ограде замене живима и то багреновим.
... Друго за нас врло корисно дрво јесте дуд . Ово се
дрво почело у нас јаче распростирати око 1840
године, кад је од стране владе издата наредба, да се
при сваком окружном началништву има да подигне
дудара, и да се од туд имају да раздају по народу
саднице .
... Да нам ваља свима могућим средствима, да
порадимо, како би се по народу нашем распрострло и
утврдило ово уверење: да је сваки Србин
најприроднији чувар и бранилац својих рођених
шума .
Само ако се ово четворо сложило буде, моћи ће
се постићи оно, што наука прописује и што нам
налаже наша и нашега потомства корист – да нам
се наше лепе шуме сачувају . «